На околицях Переяслава можна відпочити від щоденних турбот: тут гарна природа, озеро, свіже повітря. А на території «Старої греблі», що в місті, діти можуть поспілкуватися з тваринами та покататися на конях. Це більше, ніж приємне дозвілля — це частина терапії, що здатна поліпшити їх самопочуття.
Андрій Черновський, керівник громадської організації «Доброчинність інвалідам», є власником туристично-етнографічного комплексу «Стара гребля». Тут діти з інвалідністю проходять реабілітацію за допомогою іпотерапії. Цей метод базується на взаємодії дитини зі спеціально навченим конем, адаптованим до її можливостей. Спілкування з тваринами добре впливає не тільки на емоційний, а й на фізичний стан маленького вершника.
За словами пана Андрія, іпотерапія не є панацеєю. Але вона допомагає людям з інвалідністю покращити свій стан — особливо дітям. «Стара гребля» продовжує працювати і у війну.
Спілкуючись із тваринами, можна відволіктися від страшних реалій.
Бути корисним, як Шевченко
Андрій Черновський не відразу прийшов до цієї справи. Свого часу він змінив не одну спеціальність. Але бути корисним йому хотілося завжди.
«Я завжди був цілеспрямованим і мені завжди не вистачало часу, бо за все хапався. Як всі діти, робив шкоду: лазили по садах, трусили яблука. Ріс, як усі діти, — згадує Андрій. — Але мною завжди рухало загострене відчуття справедливості. Так склалося, що з малку я і дві старші сестри росли без тата і починали ми вчитися в інтернаті. Народився я 9 березня, як Шевченко, і це з дитинства вплинуло на моє прагнення бути корисним для людей і держави, як він. Хоч зізнаюся, що я й досі не знаю його біографії досконало»
За словами чоловіка, в житті він не завжди робив усе правильно, але завжди намагався бути гарним прикладом для своїх дітей. Був у Андрія і великий власний бізнес. Він мав свою фермерську і орендовану землю, переробку с/г продукції, птахофабрику. Але бізнес потерпав від рейдерства.
На останні кошти після втрати бізнесу після захвату Андрію вдалося купити старенький будинок на березі річки Трубіж в центрі Переяслава. Але й тут виявилися охочі відібрати це все. У лютому 2022 року від спроб захвату бізнесу вдалося відбитися.
«Я придбав хату, розуміючи, що це місце — одне з найкращих в Переяславі. Розумів, що тут можу втілити себе як особистість, реалізувати себе в бізнесі, тож доклав усіх сил, щоб це місце стало моїм.
У 2007-му із-за халатності лікарів в мене народилася донечка з ДЦП. Тоді у бізнесі були проблеми і рейдери, з дружиною непорозуміння, тож не знав, за що схопитися. Зараз усвідомлюю, що допомагав недостатньо своїй дитині, бо не знав що і як краще», — розповідає Андрій.
Дітям із ДЦП нерідко приписують іпотерапію. Донька Андрія не стала винятком. Тоді в родини були проблеми з фінансами, не завжди вистачало грошей на бензин, щоб возити малу на іпотерапію. Але чоловік таки зміг знайти кошти і купити дитині конячку Квітку. Та межі для досконалості немає, зазначає Андрій Черновський. З появою нової улюблениці він усвідомив: може не тільки заробляти на конях, а й допомагати іншим.
Як подолати зло
Після нової мети Андрій Черновський миттю приступив до роботи. Почистив озеро, запустив туди лебедів та качок. Малі відвідувачі взялися їх підгодовувати. Від вигляду пташечок малеча була просто в захваті. Тоді в Андрія народилася ідея нового проєкту. Він організував соціальний зоопарк, вхід до якого був безкоштовним багато років. З часом він поповнився новими мешканцями, кожен із яких має свою історію.
Вхід до зоопарку був безкоштовним до 2021 року, але звірят щодня потрібно годувати, що коштує чимало.
![](https://media.zagoriy.foundation/wp-content/uploads/2022/06/2-1-768x1024.jpg)
В молодості пан Андрій опанував професію столяра. Якось він вирізав із дерева величезну статую козака для експрезидента Віктора Ющенка. Вона поселилась у маєтку в Старих Безрадичах, де Ющенко влаштував історичний музей. Дізнавшись про соціальний зоопарк, колишній президент подарував Андрієві трьох волів. Натоді тварини ще не контактували з людьми і були дикими. Один навіть хотів підняти на роги свого нового господаря. Спочатку було складно. Та тепер Андрій може на них верхи кататись — і жоден навіть не подумає вкусити чи вдарити. Воли стали дуже добрими. Чоловік переконаний: саме добротою можна подолати будь-яке зло.
![](https://media.zagoriy.foundation/wp-content/uploads/2022/06/voly11-859x1024.png)
Іпотерапією життя на «Старій греблі» не обмежується. Чоловік також запрягає своїх коней у карети та катає в них дітей. Інколи бувають справжні аншлаги. Кілька років тому Андрій Черновський вирішив влаштувати акцію до Дня захисту дітей: безкоштовно возити малечу на конях. Тепер він повторює акцію щороку, і охочих вишикувалася ціла черга. За місяць перекатав 1200 дітей.
Багатство не вимірюється грошима
«Мені дуже подобалося бути корисним, наповнювати своє життя тим, що надає йому сенс, — розповів Андрій. — Коли лягаєш спати і усвідомлюєш, що ти щось зробив. Немає, напевне, в Переяславі такої дитини, якої я б не катав у кінних каретах. У всі садочки на всі свята мене кликали. За день міг по 400 дітей покатати. Питав: «Діти, вам сподобалося?». А вони: «Так!». І більше нічого не треба, ніяких грошей. Точно знаю, що ці діти запам’ятають це катання до своєї старості».
Попри непрості часи, Андрій продовжує будувати плани на майбутнє. По-перше, він хоче організувати на території комплексу хостел, щоб люди могли тут переночувати. По-друге, бажає влаштувати дитячі майстерні, де юні відвідувачі могли б опанувати певні ремесла. А по-третє, Андрій Черновський хоче зробити іпотерапію безкоштовною для дітей з інвалідністю.
А зароблятиме на туристах. Андрій міркує: якщо він безкорисливо допомагатиме дітям, то знайдуться благодійники, які у свою чергу захочуть допомогти його «Старій греблі» (як уже допомагають тваринам із соціального зоопарку). Чоловік хоче створити локальний проєкт, який би і приносив дохід, і був корисним для суспільства. «Багатство не в тому, скільки маєш грошей на рахунку, — вважає Андрій Черновський. — А в тому, наскільки ти задоволений тим, що маєш. Я надзвичайно багатий і щасливий чоловік у цьому сенсі. Важливо максимально наповнити своє життя користю».
Розмову записала Оксана Ліщина